Farväl!
-Jag ska bege mig hem till Donwell. -Nej, mr Knightley, gå inte än.
Far och jag är ensamma nu, och vi är så glada åt ert sällskap.
Emma, stäng dörren! Det drar så förskräckligt på mina fötter.
Mr Knightley är alltid välkommen, nu när miss Taylor lämnat oss.
-Jag borde kalla henne mrs Weston nu. -Stackars miss Taylor!
Synd att mr Weston skulle träffa henne. Det är verkligen beklagligt.
Weston är en bra karl. Han var änkling, och blir en utmärkt make åt henne.
Men ni och Emma mister hushållerska, guvernant, sällskapsdam-
-och vän i ett slag. Det är snarare mr och miss Woodhouse det är synd om.
Särskilt som en av dem är så nyckfull och besvärlig. Inte sant?
Det är sant. Jag ärmycket besvärlig och nyckfull nuförtiden.
Käraste pappa, vi menade inte dig.
Mr Knightley utförde sin självpåtagna uppgift att sätta mig på plats.
-Jag sa ingenting! -Det är ingen lätt uppgift.
Men vi förstår varandra. Ta en bit bröllopstårta till.
Emma! Vad gör du?
Miss Taylor kan inte ta hand om dig längre om du blir dålig.
Jag har inte varit opasslig en enda dag sen jag var barn.
Jag har en synnerligen robust fysik.
-Jag håller med. -Emma tar allt så väl.
Men hon kommer att sakna miss Taylor mer än hon anar.
Hon vet att äktenskapet gagnar miss Taylor. Alla parter, förresten.
Tack, mr Knightley! Det tar jag som en stor komplimang.
Jag smickrar mig med att ha varit huvudansvarig för partiet.
Ända sen miss Taylor och jag träffade mr Weston på Broadway Lane-
-och han köpte varsitt paraply åt oss eftersom det börjat dugga...
Från den stunden började jag planera giftermålet. Det är sant!
Om du ändå lät bli att para ihop folk. Det leder bara till tråkigheter.
Jag låter bli för egen del. Men inte vad gäller andra-
-eftersom det är så roligt. Och det blev ju så lyckat!
-Vad menas med "lyckat"? -Tycker inte ni att det är lyckat?
-De passar utmärkt för varandra. -Det låter som ett företag.
Har ni ägnat de senaste fyra åren åt att föra dem samman?
Fin sysselsättning för en ung dam!
Mr Knightley bannar mig som om jag ännu hörde hemma i barnkammaren.
Jag kan inte längre ställas i skamvrån för att ha pratat för mycket.
Och det är tur, det.
Ni tyckte att mr Weston och miss Taylor borde gifta sig, vilket de gjorde.
Ni gissade rätt, helt enkelt.
Har ni aldrig haft nöjet att gissa rätt?
Man kan göra mer skada än nytta genom att lägga sig i.
Emma månar om andras väl.
Men para inte ihop fler människor.
-Det splittrar ens hushåll. -En gång till bara, pappa!
Bara för att du är sysslolös ska du inte manipulera nån annan stackare.
Lugn, mr Knightley. Jag skulle aldrig utföra mina tjänster å era vägnar.
Den som skulle behöva hjälp på det området är mr Elton.
-Vad är det med mr Elton? -När han vigde dem idag...
...hade han så gärna velat bli vigd själv.
Han har bott här i nästan ett år, och han har inrett prästgården så fint.
En präst behöver en hustru som tar hand om honom.
Det finns så få lämpliga kvinnor i Highbury.
Men jag ska hålla ögonen öppna!
Harriet, låt bli din hatt!
-Du är så fin, så. -Tack, mrs Goddard.
Mrs Goddard, så vänligt av er att hälsa på! - God morgon.
-God morgon, miss Woodhouse. -Det här är Harriet Smith.
Harriet var min elev, men nu hjälper hon mig med de yngre flickorna.
Varsågod och sitt.
Flickorna blev så glada över tårtan och konfekten!
Så rart av er att tänka på dem.
Min far äter inte bröllopstårta. Han skulle inte tycka om det jag gjorde.
-Jag hoppas ingen blev dålig. -Nej, då! - Eller hur, Harriet?
Det gläder mig. Han hade nog aldrig förlåtit mig.
-Har ni träffat paret sen de kom hem? -Inte än.
Jag hörde att miss Taylor, jag menar mrs Weston-
-fick ett trevligt brev från mr Westons son - Frank Churchill.
-Ett fint brev, enligt miss Bates. -Miss Bates...
Vi kanske får se honom i Highbury.
Om hans förmynderska, mrs Churchill, är frisk nog att låta honom resa.
-Har ni träffat honom, miss Woodhouse? -Nej, aldrig.
Han har blivit något av en legend. - Inte sant, Harriet?
Miss Bates tror att han säkert kommer nu när hans far har stadgat sig.
Det vore oartigt mot den andra mrs Weston att låta bli.
-Det är vad miss Bates tycker. -Hoppas den unge mannen tänker på det.
Förresten har jag en inbjudan till er.
Vi ska ha bjudning för mr och mrs Weston på onsdag.
Helt informellt, det var därför ni inte fick nån skriftlig inbjudan.
-Säg att ni kommer. -Det låter underbart! Absolut!
Och miss Smith. Eller får jag kalla er Harriet?
Harriet kanske kan hjälpa till med förberedelserna.
Det är alltid massor att göra när man ska ha bjudning.
Harriet...! - Hon är utmärkt när det gäller att springa ärenden.
Om ni bara säger till, kommer hon att göra sitt yttersta.
Harriet, din lyckost! Vad säger du?
Tack, miss Woodhouse!
Mr och mrs Cox...
Miss Bates... Det är en förträfflig kvinna, du kan inte utelämna henne.
Hon pratar så mycket om ovidkommande saker.
Låt gå. Miss Bates.
Sådär. Det blir 26 personer totalt, om mr Frank Churchill kommer.
Det gör han nog inte. Åtminstone tror jag inte det.
Ska damerna behöva lägga sina hattar i barnkammaren?
Jag vill inte att de blir förkylda när de går genom den långa gången.
Då blir det 25 personer. Har jag glömt nån?
-Elton? -Han står med.
Paret Cole? Du låter inte särskilt angelägen.
-Jag behöver inte bjuda dem. -Vad är det för fel på paret Cole?
Inget fel alls. Jag vill bara inte bjuda dem på min fest.
-Listan är komplett. -Då så.
Kokerskan får laga en skål havremust.
Det finns säkert damer som inte tål kraftig mat på kvällen.
-Min hushållerska kan hjälpa till. -Nej tack, mr Knightley.
-Hur blev det bara 25 gäster? -Nog behöver du lite hjälp?
Harriet kommer hit. Jag glömde stryka mr Frank Churchill.
Och vem är Harriet?
Harriet Smith är gammal elev till mrs Goddard.
En förträfflig och förtjänstfull ung kvinna.
Och henne tänker du sikta in dig på! Emma, du är oförbätterlig!
Om ni tycker om att driva med mig, kan ni göra det så mycket ni vill.
Det kommer inte att förändra mitt agerande på något sätt.
Vi äter middag klockan fem.
Och mr Knightley stannar. Tack, Williams.
Miss Bates! Så tråkigt att er mor inte kunde komma.
Hon är djupt bedrövad!
Jag har aldrig sett henne så bedrövad förut, och det är sanningen.
Hon framför sina ursäkter. Jag sa just till mrs Goddard...
Emma! Käraste Emma!
Mrs Weston! Äntligen kom jag ihåg att säga rätt namn.
Ni ser strålande ut!
-Gör inte jag det? -Jo då, mr Weston. Det gör ni alltid.
Jag hoppades få med min son. Men mrs Churchill blev dålig igen.
-Han fick skjuta upp besöket. -Hon verkar krävande.
Inte bara för att hon fick honom att ta hennes namn.
Hon har behandlat honom väl. Jag hyser inget agg till henne.
Du är alldeles för godhjärtad. - Det tyder på känslokyla.
Vi får skjuta upp nöjet att träffa er son till ett annat tillfälle.
Det räcker att er hustru är här, för vi har saknat henne så.
Min far är otröstlig. Kom nu.
Han vill inte vara skild från er ett ögonblick längre än nödvändigt!
Bra flicka. Inte sant, Knightley? Min hustru avgudar henne.
-Hur känns det att vara gift? -Du borde pröva på det själv.
-Det är alldeles förträffligt. -Min bror är gift. Det får räcka.
Det säger du nu, men vänta bara!
Miss Bates, får jag föreslå ett löskokt ägg?
Det var vänligt av er, mr Woodhouse. Men jag tar nog...
Ett löskokt ägg är bara nyttigt. Det tar ni inte skada av.
Ursäkta. - Miss Taylor, härligt att se er välbehållen!
Det är underbart att vara här igen.
Ni var så snälla mot mig!
-Ni är blek. - Tycker du inte det? -Nej, pappa, det gör jag inte.
Det kanske är resan. En stol till stackars miss Taylor.
-Mrs Weston. Försök att komma ihåg det. -Era händer är kalla!
Sätt er vid brasan. - Hämta lite vin till miss Taylor.
Jag ber tjänstefolket om lite vin blandat med kokhett vatten.
-Det tar ni inte skada av. -Han är så snäll!
Pappa kommer att må nu när han kan pyssla om er igen.
Vinet kommer strax.
Miss Taylor, som jag har oroat mig!
-Det är nog en sån här du behöver. -Tack, miss Woodhouse.
Du ska inte stå här ensam. Du måste prata med folk!
Inget besvär för min skull.
Mr Elton! Det var ju er jag letade efter.
Miss Woodhouse, tillåt mig gratulera till en trevlig sammankomst.
Tillåt mig presentera er för någon jag vill att ni bekantar er med.
Inte för att trevliga sammankomster skulle vara något annat än regel här.
Mr Elton känner du från predikstolen.
Men du är nog inte lika välkänd för honom.
Tillåt mig presentera Harriet Smith.
Till er tjänst.
Mr Elton, miss Smith har ingen mat. Eskortera henne till buffén.
-Självfallet, miss Woodhouse. -Jag anförtror dig åt honom.
Får jag hämta en tallrik åt er, mr Elton?
-Och en gaffel. -Tack så mycket.
Miss Woodhouse, vilken trevlig fest!
Det är något alldeles speciellt med en fest på Hartfield.
Unikt är det rätta ordet.
Fast det är tråkigt att inte mr Frank Churchill kunde komma.
-Det är bra synd om mr Weston. -Ursäkta mig.
Emma! Jag vet redan lite om din nya skyddsling miss Smith.
Visst var hon elev till mrs Goddard i tio-tolv års tid?
Det ante mig.
Om ni tänker tala om att hennes föräldrar är okända-
-så vet jag redan det. Men enligt min åsikt är hon dotter till en gentleman.
Jag hade inte tänkt säga något sådant.
Jag visste inte ens om det förrän nu.
Dessutom angår det inte mig. Hon ser trevlig ut.
Det räcker för mig. Jag tänkte bara säga att jag känner igen henne.
Hon bor ofta hos mina arrendatorer - familjen Martin.
Miss Smith hos bönder? Ni måste ta fel.
-Mrs Goddard skulle aldrig tillåta det! -Det är inget fel på flickorna Martin.
-Jag har höga tankar om hela familjen. -Det visar bara att jag har rätt.
Harriet är en rar flicka.
Hon behöver bara lite polityr, vilket hon inte får på en bondgård.
-Snälla Emma! -Nu tänker ni banna mig igen.
Jag tänker inte bli uppläxad ikväll. Hälsa på en förmiddag-
-så kan ni gå igenom mina fel över ett glas sherry och ett kex.
Om ni kan avvara den tid det kommer att ta i anspråk.
Emma! Miss Smith står där med en stor tallrik kyckling!
Ät det inte! Ställ tillbaka det. Ni ska få lite dessert.
Det är i sin ordning, Harriet. Du kan lugnt äta det.
-Hon blir dålig av majonnäsen! -Det blir hon inte alls.
Det är inte bra för henne!
Miss Woodhouse! Är inte mr Weston världens snällaste människa?
Mr Elton, ni har övergivit miss Smith. Ni förvånar mig!
Nej, miss Woodhouse, det har jag absolut inte.
Mrs Weston, jag vet inte vad ni tycker om Emmas nya väninna Harriet Smith.
Men jag tycker inte om det.
-De är inte bra för varandra. -Ni förvånar mig.
Emma är bra för Harriet, och Emma mår bra av att engagera sig i henne.
Låt inte detta bli ännu en av våra dispyter om Emma.
Det är trevligt för en kvinna med sällskap av en medsyster.
Jag förstår varför ni ogillar Harriet.
Hon är inte förfinad nog att vara Emmas väninna.
Men Emma vill att hon bildar sig-
-vilket medför att även Emma förkovrar sig.
Emma har tänkt förkovra sig ända sen hon var tolv år gammal!
-Men hon är inte den flitiga typen. -Ni är alltid så hård mot flickan!
Det är för hennes eget bästa.
Emma är bortskämd av att vara den mest begåvade i familjen.
Min bror är gift med hennes syster, så jag vet vad jag pratar om.
Emma har alltid lyckats överglänsa Isabella, trots åldersskillnaden.
Ända sen modern dog, har Emma varit husets sanna härskarinna.
-Är det inte så det ligger till? -Det kanske finns viss sanning i det.
Men trots sina små fel, är Emma en förträfflig person.
Det är därför jag är bekymrad.
Hennes ungdomliga självsäkerhet gör henne mottaglig för smicker.
Och Harriet Smith är en smickrerska. Inte medvetet, förstås.
Desto värre för henne. Hon vet ingenting och ser upp till Emma.
Harriet kommer att få avsmak för de ställen där hon hör hemma.
Hon blir fin nog för att känna sig obekväm bland sina forna vänner-
-det är allt. Ni får se att jag har rätt.
Två vardagsrum. De har två fina vardagsrum.
Och en jungfru som har bott hos dem i 25 år!
Och åtta kor. Två Alderneykor och en fin liten Walesko.
Hon var så fin! Jag var så förtjust i henne.
Flickorna Martin tyckte att hon skulle kallas min ko. Var det inte snällt?
Finns det ingen mr Martin? Du har inte nämnt honom.
Han är också hemskt vänlig, och mycket väl ansedd.
Miss Woodhouse, vad vackert!
Det är bara ett stolsöverdrag jag inte blivit klar med.
Det skulle blivit en hel uppsättning.
-Det är utsökt! -Tycker du om det?
-Ni är så duktig. -Dumheter!
Vad är mr Martin för slags person? Är han en bildad man?
-Bildad? -Läser han?
Javisst. Han har alltid "Jordbruksnytt" framme.
Men läser han för nöjes skull och för att bilda sig?
På kvällarna läste han ofta för oss ur "Eleganta Utdrag".
Han har läst "Prästen i Wakefield". Det sa han själv.
Men han kände inte till "Romansen i skogen" eller "Barnen på klostret".
-Men han ska skaffa dem snarast! -Du har varit flitig i alla fall.
Idag ska jag besöka de fattiga. Vill du följa med?
Får jag det?
-Jag ogillar att promenera ensam. -Tack, miss Woodhouse!
Vad för sorts man är mr Martin? Till det yttre, menar jag.
Han är inte stilig. Inte alls.
-Det tyckte jag inte i början. -Jag förstår. Får jag?
-Hur gammal tror du att han är? -Han fyllde 24 den 8 juni.
Han fyller år två veckor före mig. Är det inte märkligt?
-Hur gamla är flickorna? -Den äldsta är ett år yngre än brodern.
Den mr Martin du tänker på är deras bror och inte deras far!
Deras far dog för några år sen. Är det inte sorgligt?
Han var visst en fin människa. Alla talar väl om honom.
-Det tvivlar jag inte på. -Robert liknar honom på många sätt.
-Mr Martin borde jag säga. -Emma! Mitt kära barn...
Du ska väl inte ut och gå så här års?
Jo, det ska jag. Och Harriet är vänlig nog att följa med.
Är det tillrådligt? Kära nån!
Ni blir förkyld, mrs Penney! Sköt nu om er, så tittar jag in nästa vecka.
Tack, miss Woodhouse.
Är det inte underligt? Det var mr Martin.
Han kom in till stan för att skaffa ett exemplar av "Romansen i skogen".
Är han som ni tänkte er?
-Han är hemskt alldaglig. -Tycker ni det?
Jag hade väntat mig ett mer elegant yttre.
Han har inte samma stil som mr Knightley.
-Han är inte lika mycket gentleman. -Stackars mr Martin!
Jämför honom inte med mr Knightley.
Men ta mr Weston eller mr Elton. Är han belevad som de?
Mr Weston är nästan gammal! Han måste vara över 40.
Mr Elton, då? Jämför honom med mr Elton.
Och du kommer att förstå vad jag menar.
Jag gör väl det.
Men miss Woodhouse! Mr Elton är präst!
-Miss Woodhouse? -Hon ville träffa mig.
I så fall, sir. Ett ögonblick.
"Du har hört dem sjunga sött, och sett dem i en ring."
"Var..."
Ja?
"Var jungfru som du mött, med kaprifol..."
-Miss Woodhouse - mr Elton är här. -Mr Elton?
Visa honom in, Williams! - Ursäkta mig, Harriet.
Mr Elton, vilken trevlig överraskning! Kom in!
-Ni har sällskap... -Harriet och jag fördrev bara tiden.
Vi vill gärna ha lite sällskap.
Harriet är en ovärderlig kamrat, och så skicklig!
Den här duken, till exempel - är den inte fin?
Mycket fin, oerhört fin till och med.
-Hon har naturlig fallenhet för sådant. -Tvivelsutan.
Hon har gjort stora framsteg i er vård.
Tycker ni verkligen det?
Ni har gjort henne behagfull och otvungen. Skönhet hade hon innan.
Nu har hon...
Hon var rar och okonstlad, men nu har hon fått lite stadga i karaktären.
Just det!
-Ni har känsla för såna saker. -Tack, mr Elton.
-Är det inte en bedårande tavla? -Bedårande...
-Hon vet inte att vi iakttar henne. -Fullständigt bedårande!
Jag skulle ge bra mycket för ett porträtt av henne när hon sitter där.
-Vilken modell för er penna! -För min?
Ni är alltför blygsam. Mrs Weston har visat mig ert porträtt av henne.
Och jag finner det beundransvärt!
Ni är alltför vänlig.
Jag var förtjust i att teckna porträtt, men så la jag det åt sidan.
Då föreslår jag att ni prövar er talang än en gång - på miss Smith.
-Jag ber er, miss Woodhouse. -Ska jag?
Det var inte det jag hade i tankarna när jag tog upp saken.
-Jag skulle bli så glad! -Som ni vill, mr Elton.
Om resultatet blir katastrofalt, är felet ert. - Harriet!
Kom hit ett slag.
-Har du någonsin blivit porträtterad? -Bevare mig väl! Aldrig.
Sätt dig här, precis som förut, så hämtar jag mitt skissbräde.
Mr Elton, låt henne inte röra sig. Hon är i era händer.
Ni har min tillåtelse att bruka våld om det behövs.
Ni är lyckligt lottad som har en så begåvad väninna.
Och ni är mycket skicklig med nålen.
Ja, sir.
-Vad läser ni? -En bok, sir.
En bok med dikter. De är inte mina!
Jag menar att boken inte är min. Den tillhör miss Woodhouse.
Jag hoppas att min hand inte mist den lilla talang den hade.
Din hätta, Harriet.
-Mitt hår! -Ditt hår är förtjusande!
-Om jag sätter mig här... -Tillåt mig.
Håll huvudet lite högre. Lite mer åt höger.
Sådär ja! Sitt alldeles still nu.
Utmärkt val av placering. Beundransvärt!
Skymmer jag ljuset? Jag ber om ursäkt.
Ett ögonblick. Kjolvecken...
-Vad är det med dem? -Rör dig inte!
Om ni kunde vara så snäll...
Kjolvecken - kan ni rätta till dem?
Javisst. - Tillåt mig...
-Snälla Harriet! -Ursäkta.
Jag säger då det, mr Elton. Ni ser så galant ut-
-att jag har god lust att ta med er i teckningen.
Lugna er, mr Elton. Jag menade inte allvar.
Ni kanske kunde läsa för oss medan vi arbetar?
Med största nöje! Om ni verkligen vill det.
-Så gärna. - Inte sant, Harriet? -Det vore underbart, miss Woodhouse.
-Harriet har en diktbok. -Javisst.
Välj vad ni vill.
-Sätt er, mr Elton. -Tack.
"En kvinna som sig hastigt klätt, bär kläderna på lekfullt sätt."
"En sjal om skuldran kastats har, i härlig oreda."
"Himlens praktfulla ljus - vår sol, allt högre upp den strävar."
"Men loppet ack så kort det är, för nedgången den bävar."
"Den tid är bäst, som kommer först..."
-Snälla miss Woodhouse! -Det är likt, men ändå inte.
Men det får duga. Vad sent det är!
-Får jag titta? -Jag gjorde inte modellen rättvisa.
-Det tycker jag att ni gjorde! -Tack, mr Elton.
Nu får du kila hem till mrs Goddard. Hon undrar säkert var du blivit av.
-Min fot har somnat! -Mr Elton följer dig hem.
-Vilken charmerande varelse! -Mr Elton?
-Ni följer väl miss Smith hem? -Självfallet!
Ni har lyckats fånga uttrycket i hennes ögon.
Tillåt mig gratulera er.
Ni har varit så snäll, och ni läste så vackert.
Ni talar så fint. Tack ska ni ha. Adjö.
Jag ber om ursäkt, mrs Goddard, men det var inte mitt fel.
Synd att du är sen, för jag har haft besök. Av mr Martin.
-Var mr Martin här? -För en knapp halvtimma sen.
-Vad ville han? -Träffa dig, förstås.
Träffa mig? Kära nån...
Han lämnade det här till dig.
Tack, mrs Goddard.
Ska du inte öppna det?
Jag går upp först och tar av mig hatten.
Om ni inte misstycker.
-Du har fångat hennes skönhet. -Hon är för lång, Emma.
Jag kan aldrig vara er till lags.
Jag sa bara att längden inte är korrekt.
Jag tycker att den exakt återger miss Smiths längd.
Den är mycket fint utförd.
Den enda kritik jag har är att hon verkar sitta utomhus.
Det var min avsikt. Det är därför det är ett träd i bakgrunden.
Det passar in alldeles utmärkt.
-Det ska föreställa en varm sommardag. -Men bara en sjal...
Det är oklokt att sitta utomhus så lättklädd.
Det är fint tecknat, men det är dina teckningar alltid.
Det var en lyckad idé att placera miss Smith utomhus.
Det passar hennes enkla natur, inte sant?
Ni ska inte vädja till mr Knightley.
Han är orolig att minsta beröm ska stiga mig åt huvudet.
Jag tycker att den är beundransvärd.
-Jag kan inte ta ögonen från den. -Modellen är charmerande.
Beröm från mr Knightley? Det gällde förstås bara den avbildade.
Hur skulle du klara dig utan nån som retas med dig?
Den borde ramas in och hängas upp så jag kan titta på den från brasan.
-Det skulle jag tycka om. -Då borde den skickas till London.
-Ingen här kan göra det ordentligt. -Det måste göras av en yrkesman.
Om ni anförtrodde mig uppdraget, skulle jag bli oerhört glad.
-Ett strålande förslag! -Kan ni tänka er att fara till London?
-Det skulle ta en hel dag i anspråk! -Det vore en ära.
-Mr Elton tar hand om det. -Jag har inga åtaganden...imorgon.
Jag är överväldigad!
När åker ni? Jag slår in den och kommer över med den.
Du ska inte gå ut på morgonen så här års!
-Elton hämtar den. -Självklart.
-Med största nöje. -Tack, min gosse.
-Harriet! -Förlåt att jag kommer så tidigt.
Men det här brevet kom igår.
Det är från mr Martin!
Då måste det vara privat.
-Det är ett frieri! -Det må jag säga.
Den unge mannen är fast besluten att göra ett gott parti.
Läs det, snälla miss Woodhouse!
Jag ville inte störa er igår kväll när ni hade besök.
Jag är alldeles omtumlad!
Vem hade trott att mr Martin hyste såna känslor - och för mig!
Det är riktigt välskrivet.
-Vad ska jag göra? -Du måste svara på det. Genast.
Men vad ska jag skriva? Hjälp mig!
Det där får du sköta själv.
Du kommer säkert att uttrycka dig på ett passande sätt.
Ni vet mycket mer om sånt här, miss Woodhouse!
-Ni måste hjälpa mig! -Nåväl...
Först ska du skriva att du känner dig hedrad över erbjudandet-
-och att du absolut inte vill såra honom.
Du ska inte verka för bedrövad över hans besvikelse.
Menar ni att jag ska säga nej?
Harriet, jag visste inte att du ville ha råd angående innebörden i ditt svar.
Jag trodde att du bara ville ha hjälp med formuleringen.
Jag har missförstått dig.
Betyder det att du tänker lämna ett gynnsamt svar?
Nej, miss Woodhouse! Inte om inte ni tycker det.
Du måste fatta ett eget beslut i en så viktig angelägenhet!
Ja...jag måste väl det.
Om du är säker på-
-att mr Martin är den stiligaste, bästa, elegantaste man du träffat-
-då behöver du inte tvivla.
Men om det finns någon han inte tål att jämföras med-
-vad gäller utbildning och omdöme, då bör du tänka dig för.
Faktum är, Harriet... Jag har som regel-
-att om en kvinna hyser minsta tvivel om huruvida hon bör säga "ja"-
-ska hon absolut säga nej.
-Ni kanske har rätt, miss Woodhouse. -Jag vill inte påverka dig.
-Beslutet måste vara ditt eget. -Om ni inte säger vad ni tycker...
-Så måste jag bestämma själv. -Ja, det måste du.
Nå?
Jag har nästan bestämt mig för att avvisa honom.
Ja, jag säger nej!
-Harriet! -Gör jag rätt?
Jag är så glad över ditt beslut, för nu slipper vi ge upp vår vänskap.
Ge upp vår vänskap? Det skulle jag aldrig göra!
Inte ge upp den helt, men det hade blivit problematiskt.
Men nu blir det inte så! Jag är så glad, Harriet.
Nu återstår bara att skriva brevet. Nej, du ska göra det.
Det ska vara dina tankar, uttryckta med dina egna ord.
Vad ska jag skriva?
Skriv bara: "Käre mr Martin, jag känner mig hedrad över ert frieri"-
-"men mitt svar måste tyvärr bli..." Etcetera, etcetera.
"Käre mr Martin..."